Hej, Ben.
- Det är förfärligt. - Ja. Jag fattar det inte.
- Ben? - Elisa...
Öppna ögonen. Långsamt. Du är på sjukhuset.
Du har varit här i en vecka. Du råkade ut för en olycka.
Elisa!
Elisa...
Polisen har bekräftat att Lauren Perris död rubriceras som mord.
Sångerskan hittades i en kanal i East London tidigare i dag.
Man hoppas att övervakningsbilder ska underlätta jakten på mördaren.
James Stephens finns på plats.
Han står vid kanalen i Hackney där dykare hittade Laurens kropp.
- James, vad är det som händer? - Som ni ser i bakgrunden...
Min fru är död.
- Jag vet inte varför jag är här. - Det hjälpte kanske förra gången?
- Har vi börjat? - Det bestämmer du.
Du får gärna rita.
Känns det likadant som när du miste dina föräldrar?
Blir du aldrig trött på att prata om mina föräldrar?
- Vi kan väl prata om dina. - Mina föräldrar är döda.
- Det är mina också. - Det vet jag.
Nej, det känns inte alls likadant.
- Vad menar du? - Alla sörjande människor...
De får mig...
Jag mår illa och jag känner mig instängd.
Jag kan inte andas. Alla dessa tårar. De kände inte henne.
Alla sörjer Lauren Parris-
-och ingen bryr sig om din sorg.
Jag har inte ens drömt om att nån skulle bry sig.
Hennes familj har inte hört av sig.
De har kanske inte mitt nya nummer.
Det har alltid varit så här...
De tyckte aldrig om mig. Så enkelt är det.
Och efter det här...
Efter...
Det är väl inte så konstigt?
- För att det var du som körde? - Nej, för att jag överlevde.
Ben!
Små detaljer skrämmer mig.
Rädslan att somna och kanske svälja nåt giftigt.
Rädslan att ett nummer eller ett ord växer i hjärnan-
- tills det inte längre finns plats i mitt huvud.
Rädslan att jag skriker mitt i natten och att ingen kommer.
Ett eko bakom stängda dörrar. Ett eko från barndomen-
- där dörrarna var stängda, men ibland öppnades på glänt.
Och genom springan i dörren kryper natten in-
- och lyser upp skuggorna i det förbjudna rummet.
Ingången till det gamla bårhuset...
Fast det är ju bara en källare.
Om du vill förvara nåt här nere så behöver du bara säga till.
Men det förutsätter att du litar på Alice och Brodie.
Sjukvårdarna skrev namnen här-
-på alla som kördes hit.
Jag heter förresten Roland och jag är vaktmästare.
Och... varsågod!
Ingen vet vart hon gick sen.
Polisen hoppas att rekonstruktionen ska ge klarhet om detta.
Utredarna hoppas att nån kommer ihåg nåt speciellt-
- och att informationen leder dem till Laurens mördare.
Lämna plats på trottoaren. Även filmteamet, tack.
- Lugn, Ben. Det är jag. - Tommy...
- Kul att se dig. - Hur är det?
- Vad gör du här? - Jag har precis flyttat hit.
Vad fan glor ni på? Stick hem till era föräldrar!
De har brutit sig in två gånger den här veckan och stulit träsprit.
De dricker det. Otroligt, va?
- Det är ju rätt gott. - Jaså, du gillar beige.
Det kallas 'kakibrunt'. Vad fan det nu är.
- Tänkte du hjälpa mig? - Jag behöver faktiskt ett jobb.
- Det går inte. - Jag behöver inget heltidsjobb.
Se dig omkring. Det rullar inte in så mycket pengar.
Jag tycker det ser fint ut.
Be Brenda laga lite te till oss. Ja, stick iväg nu.
- Här är ingen. - Visst ja! Henne gav jag sparken.
Har du flyttat in lite längre upp på gatan?
Ja, jag tänkte börja om.
- Elisa är död. - Herregud, Ben...
- En bilolycka. - Du skulle ha ringt.
- Begravningen... - Jag var inte där.
Jag var skadad. Jag låg i koma.
- Kunde de inte ha väntat? - Jo visst.
Men jag tror att hennes syster ordnade allt.
Herregud... Carrie?
Det trodde jag inte om henne.
De filmade det åt mig. Jag undrar vad prästen tänkte.
Du vet hur hon är. Allt ska vara så stort. Gospelkör...
En massa duvor som släpptes ut på kyrkogården.
Hör här... Du kan vara med på alla stora jobb. Då går det snabbare.
- Vad sägs om det? - Tack, Tommy.
Det måste vi fira.
MANAGER I DJUP SORG PÅ GRUND AV PARRIS DÖD
- Hej. Jag ville bara... - Var det du som ställde sockret här?
Ja. Till kaffet eller nåt annat.
Förlåt. Det var en dålig ursäkt.
- Du dricker inte kaffe, va? - Nej.
Jo, det gör jag. Men jag använder inte socker.
- Jag är ledsen att det ser ut så där. - Vad?
- Jag är en sorts hyresvärd. - 'En sorts?'
Jag vet. Det låter hemskt.
Jag passar stället för min pappa. Han älskar att restaurera hus.
Jag heter Charlotte.
- Du heter Ben, inte sant? - Ja, det stämmer.
Jag måste gå nu. Men jag ska sluta-
- ställa nåt utanför din dörr. Om inte det är nåt viktigt.
Du, jag har socker i mitt te.
Lyssna på mig, Ben!
Du lyssnar aldrig på mig!
Du lyssnar aldrig!
Det är inte alls ovanligt. Hjärnan är så van vid henne-
- så den förvandlar ljud och andra intryck till bilder av henne.
Hon fanns inte alltid där.
Hon reste mycket i sitt jobb. Det var inget speciellt med det.
Det var nog bara bra. Det var sunt, förstår du.
- Men...? - Jag...
Jag vande mig aldrig. Det kändes som om jag missade nåt.
Patetiskt.
Hon gillade uppmärksamheten.
Men det fanns alltid en livvakt mellan oss.
- Hur känns det nu? - Toppen. Riktigt bra.
Vi bråkade samma dag hon dog. I bilen.
Jag kommer inte ihåg vad vi bråkade om, men...
- Jag älskade henne verkligen. - Vad hade hon för känslor?
Hon tyckte nog att jag var ouppmärksam i trafiken.
- Tror du? - Kan du sluta.
- Hon älskade mig. Det vet jag. - Bra.
- Följer du med till puben? - Nej, inte i kväll.
Du går väl ut ibland?
Har du fortfarande ateljén på Rathwell Street?
Nej, den...
De renoverar huset. Precis som allting annat.
Myrorna, då? Har du dem fortfarande?
Sluta! Dem har du haft sen konstskolan.
Du är en underlig kurre.
Vad?
- Jag träffade Carrie i går. - Herregud...
- Hur var det? - Bra.
Det var bara... Jag berättade att vi jobbade tillsammans.
Jag beklagade sorgen och...
- Hon var... konstig. - Hon är konstig.
Hon nästan förnekade det. Hon ville inte prata om det-
-och hon var väldigt kort. Och...
Jag vet inte... konstig.
'16 Roma Rd. Klockan 20.'
'Det är viktigt.'
FÖRSVUNNEN STJÄRNA HITTAD KROPPEN LÅG I KANALEN
Och inled oss inte i frestelse utan fräls oss ifrån ondo.
Ty riket är ditt och makten och härligheten i evighet. Amen.
Ja. Bra. Det är nån som drar i mig.
Det är nån som drar mig hit.
Jag tar emot...
dig. Och dig. Båda två.
Jag känner ett slag. Det hände plötsligt.
Jag förnimmer en yngre energi. Det var er son.
Han vill gärna att jag berättar för er att han hade ett val.
Han var duktig i sport. Allt han ville göra, det gjorde han.
Han brukade säga att han hellre dog-
-än levde som handikappad.
På sjukhuset... visste han att alla ville att han skulle kämpa.
Han vill att ni ska veta att han hade ett val.
Och han valde att dö.
Försök att förstå.
Jag lämnar hans kärlek hos er.
Jag tycker om att gå dit. Jag vet inte varför.
Man ser lättnaden hos folk. Det är nog därför.
- Det är helt otroligt. - Varför skulle jag komma?
Jag är bra på att förnimma saker. På att se saker.
Jag kan se din smärta... i din aura.
Jag råkade läsa din hyresansökan.
Det tog lång tid för mig att sätta ett kryss i den rutan.
Det kändes inte riktigt rätt. Det var inte jag.
- 'Änkeman.' Det är... - Ja.
Jag vill visa dig att livet faktiskt går vidare.
Att det finns nåt man kallar en själ.
Jag ville i alla fall försöka.
Det var sprickor i väggen.
Jag trodde inte att du var...
Jag visste inte att du var djurvän.
De är intressanta.
Det är drottningen. Hon ligger på sina ägg omgiven av vakter.
Alla har olika uppgifter. De krigar, samlar in mat, städar.
De vårdar sjuka. Deras sociala mönster liknar människans.
Men de dödar aldrig nån av sina egna.
Förlåt... Jag läste entomologi innan jag började på konstskolan.
Jag var inte tillräckligt intresserad av den vetenskapliga delen.
Jag fattar inte att du kan.
Myror går väl an, men alla de andra...
- Jag är allergisk mot spindlar. - Ingen är allergisk mot spindlar.
Jo, jag.
- Jag kan bevisa motsatsen. - Det låter ju kul.
Min tant hette Charlotte.
Vad är det här?
Det skyddar hälsan och själen. Ont i halsen, till exempel.
- Varför? - Det är blått.
Folk har gjort så i åratal.
- Fungerar det? - Ja, det gör det.
Många människor är upprörda och bedrövade. Deprimerade.
Vad betyder Lauren Parris för dig? Har hon betytt nåt i ditt liv?
Du var en av Laurens största fans, eller hur?
Ja, hon var en stjärna. Hon var respekterad i musikbranschen.
Vi människor är mycket mer komplicerade än man tror.
Vi använder bara 10 % av hjärnan.
Några av oss ännu mindre.
Resten används kanske till andra beteenden-
- tankar, kommunikation... Såna saker.
Tror du att det finns tankeläsare?
Ja, säkert. Kvinnor, till exempel.
Herrejävlar! De skulle behöva en rörläggare i stället för oss.
- Vill du ha en kopp te? - Ja tack.
Det finns kanske folk med klärvoajanta gåvor.
Vissa människor vet sånt som de inte borde veta.
Medierna gör kanske så? De pratar kanske inte med andarna?
De använder kanske den delen av hjärnan.
Kommunicerar på en annan nivå. Kanske även med de döda.
Jag säger inte att jag tror på det. Men det är inte omöjligt.
Nu ska vi spela några av Lauren Parris låtar.
Hon fick fler kondoleansbrev än nån annan musiker har fått.
Hur som helst...
Det måste kännas konstigt för dig eftersom du kände henne.
Eller... Elisa kände henne.
- Varsågod. - Tack.
- Mår du bra? - Ja.
Skål, kompis.
Benjamin Slater? Kriminalassistent Jackson. Får jag komma in?
- Varför bytte du lägenhet? - Vad gäller det?
- Var befann du dig den 17 mars? - Gäller det försäkringen?
- Jag var inblandad i en bilolycka. - Ditt namn dök upp.
När vi hade visat rekonstruktionen av mordet på Lauren Parris.
Vi har dig på bild när du följer rekonstruktionen.
Visste du om att många gärningsmän dyker upp-
-på rekonstruktionen av brottet?
Det är väl ungefär som att se en teaterpjäs som man har skrivit.
Man vill inte missa det.
Naturligtvis kommer andra också. Galningar, förföljare-
- och folk med tvångstankar dyker också upp.
Varför flyttade du?
Det är ju bara några hundra meter från platsen-
-där Lauren Parris sist sågs.
Vet du hur hon dog?
- I kanalen. - Nej, det var platsen.
Hon blev misshandlad, strypt och kvävd.
Som om mannen försökte döda henne tre gånger.
- Konstigt. - Jag låg i koma efter olyckan.
Vad gör du? Älskar du henne eller hatar du henne?
- Inget av delarna. - Naturligtvis inte.
- Var är din urklippsbok? - Förlåt?
Din urklippsbok. Fotografier, urklipp, artiklar...
Det är inte olagligt. Inte i sig själv.
Jaha... Jag har tusen andra kunder att ta hand om.
Polisen hoppas att rekonstruktionen av Lauren Parris sista timmar-
-ska hjälpa dem.
Det är två veckor sen sångerskans kropp hittades.
Polisen har inte haft några större framgångar med att lösa mordet.
Ingen vet vart hon gick.
Polisen hoppas att rekonstruktionen ger svaret.
Polisen vill gärna spåra den här mannen som sågs på marknaden.
Han var klädd i en parkas. Vittnen säger att han verkade uppjagad.
Jag har bilder från mordplatsen.
- Elisa! - Ben...
Din hand blöder.
Har det hänt nåt?
Min hand blöder.
Vill du prata om husvärden?
- Hur känner du till henne? - Du nämnde henne tidigare.
- Gjorde jag? - Vad heter hon?
- Charlotte. - Aha! Precis som...
- precis som min tant, ja. - Hur känns det?
Hur det känns?
Jag känner inget. Vad skulle jag känna?
Jag vill gärna se vad du har ritat.
- Vill du? - Jag ser att nåt plågar dig.
Du plågar mig.
Tänker du fortfarande på Charlotte som din tant?
Jag brukade tänka på henne som min mor.
Hon stod mig närmast när min mor hade dött.
- Hur känns det nu? - Inget.
Hon reste. Sånt är livet.
Hon reste.
- Hon hade hemlängtan. - Låter det rimligt?
Hon skulle bara stanna i ett år. Du var bara sex.
- Du hade mist dina föräldrar. - Sluta.
- Får jag se vad du har ritat? - Nej.
'Charlottes spindelnät' 'Benjys bok'
- Får vi vara här? - Jag har jobbat här.
Det var inte det jag frågade.
- Hur går det med Roland? - Han är faktiskt ganska bra.
Han följde med på köpet. Sjukhusets vaktmästare.
- Han kan många historier. - Han älskar bårhuset.
- Jag går inte dit. - På grund av de döda?
På grund av spindlarna.
Det är lika bra att du tittar på den nu när du är här.
Jag har sett den.
- Vad fanns det i min lägenhet? - Det var en vanlig sjukhussal.
Den är gjord av plast.
Försök att hålla den. Den fungerar som dina blåa stenar.
De är inte lika bra som nikotinplåster, förresten.
Sträck fram din hand.
Blunda.
- Det känns löjligt. - Låtsas att den lever.
Bra...
Första fasen är avklarad.
Tant Charlotte.
Elisa.
Ben!
Sluta, Ben!
Bra. Ja...
Ja, jag tar emot. Jag hör, jag...
Jag dras...
Ja. Ja...
Här har vi en splittrad man.
Sorg. Jag känner sorg.
Stark modersgestalt. Mycket bekymrad för sin son.
Benjy. Benjy, ja.
Ja. Du är olycklig för att du har mist din fru.
Det är inte så länge sen.
Så mycket död i dina tankar.
Så mycket död...
Jag hör ett tydligt 'A'. A, E... L...
- El... Eli... - Elisa.
Är Elisa din fru? Ja. Ben...
Elisa har inte gått bort. Elisa är inte död. Nej.
Ben...
- Ben! - Vem fan tror de att...
Ni... Ni leker med folks liv!
Vem är du? Och vem fan är hon?
Ben, sluta.
Vad hade du förväntat dig? Trodde du att det skulle hjälpa?
Vill du må bättre?
Jag är väl inte sjuk. Eller hur?
- Jag vill bara gå vidare. - Lämna då det förflutna bakom dig.
Jag hjälpte dig när du miste dina föräldrar.
Du måste lita på mig. Du ska inte lyssna på...
nån annan?
Kan du inte berätta lite mer om Charlotte?
Hon är snäll.
Men hon är...
Hon är alldeles för snäll.
Hon har nog aldrig levt ett normalt liv.
- Har du gjort det? - Jag önskar att jag hade...
En del av dig vill kanske leva på samma sätt som hon gör?
Sluta.
Tror du att hon är en verklighetsflykt?
De kostar fem pund.
Tycker du om att samla på grejer?
Vad menar du med det? Jag köpte inget.
- Du har köpt andra saker. - Ni måste vara desperata.
- Många är intresserade. - Men inte av bilder från mordplatsen.
Varför ödslar ni tid på mig?
Vi vet ännu inte om Lauren Parris mördades-
-före eller efter din bilolycka.
Hon försvann två dagar innan du föll i koma.
En liten detalj som du glömde berätta.
Och som du säkert vet var hennes kropp illa...
Du har varit sjukligt besatt förr, eller hur?
Elisa!
Förlåt.
Elisa!
Gå tillbaka! Ska du inte be om ursäkt?
- Missar ni inte poängen? - Som är?
Hon låtsas vara död, inte sant?
Jag trodde det skulle intressera er. Det är väl olagligt, eller hur?
Jag vill inte ställa till problem för henne. Jag är bara...
Låt mig få prata med henne.
Berätta var hon bor. Ni vet det.
Är det här din fru? Vi hittade det i plånboken.
Ja.
Är det här också din fru?
- Nej. Jag vet inte vem det är. - Det är kvinnan du följde efter.
Jag sa ju att jag inte vet vem hon är.
Du bor i ett gammalt sjukhus... Vet du att Lauren Parris föddes där?
Det borde du veta med alla dina tidningsurklipp.
Jag vill ta en titt på din ateljé. Rathwell Street, va?
De håller på att renovera. Jag har ingen ateljé där längre.
- Saknar du det? - Du har ingen rätt att analysera mig!
Jag går redan i behandling. Prata med honom!
- Det behöver jag inte. - Vad?
Du inser inte att du är sjukligt besatt, eller hur?
Jag förstår inte varför jag skulle göra det.
Om man inte kan lita på sina egna ögon-
-vad ska man då lita på?
- Förlåt? - Jag vet varken ut eller in.
Tror du bara på det du ser?
Tror du på kärleken?
Slappna av.
Blunda.
Carrie? Får jag prata med dig?
Jag vet att du inte vill träffa mig. Men det gäller Elisa.
- Jag tror inte att hon är död. - Vad menar du?
Tvivlar du på att hon är död?
- Om jag bara fick... - Nej, Ben.
Sluta. Du har alldeles rätt. Jag vill inte träffa dig.
Absolut inte. Förstår du?
Lämna oss i fred och gå vidare med ditt liv.
'Lämna oss i fred.'
Så sa Carrie. 'Lämna oss i fred.'
- Menade hon Elisa? - Nej...
Vem, då? Vem som helst, men inte du?
Jag är inte paranoid.
Tror du att Charlotte är en del av 'oss'? Vad får hon ut av det här?
Det vet jag inte.
Laurens manager, Emery Jones, kom med den här vädjan.
Polisens undersökningar är fortfarande i full gång.
Men våra tankar är hos hennes familj och fans.
Jag vill gärna säga att...
Vem du än är... så kan du inte gömma dig.
Du är inte osynlig.
Du kan inte gömma dig.
Hej, Ben.
Först tyckte jag synd om dig. Sen tyckte jag att du var en plåga.
Det blev bara värre och värre. Och sen försvann du.
Nu... tycker jag inte alls synd om dig längre.
Låt folk sörja i fred. Tillåt dig själv att sörja.
- Elisa är död. - Elisa...
Jag har inget med Lauren Parris död att göra.
Skärp dig. Du är sjuk i huvudet. Carrie och jag hade rätt.
- Varför kom du hit? - För att be dig sluta.
- För Elisas skull. - Elisa...
Du gjorde hennes liv till ett helvete.
Skärp dig, Ben!
DIKT TILL PARRIS
FÖRSVUNNEN DÖD
Jävla dåre!
Har du inget att säga?
Rita nåt till mig. Vad som helst.
Tror du att Elisa är död? Eller lever hon?
Vad är det för fel på mig?
- Vad menar du? - Berätta vad som är fel.
Det finns saker som jag inte inbillar mig.
Jag är kanske lite förvirrad, men det är nån som jävlas med mig.
Flyttar runt på mina grejer och rör om i mina tankar.
Gör det...
Här inne.
Hennes ansikte på väggen är täckt av svart färg.
Det var där. Jag såg det.
Fotoalbumet är uppbränt. Myrorna är borta.
Och det är konkreta saker. Hur ska jag tolka det?
Hur fan ska jag kunna acceptera min sorg-
-när sådan skit pågår?
- Vill du acceptera din sorg? - Vad menar du?
GRIPEN! LAURENS MÖRDARE?
MAN I GRÅ PARKAS FILMAD AV ÖVERVAKNINGSKAMERA
Dörren var öppen.
- Jag blev orolig, du vet... - Vad?
Jag måste sticka.
- Antennen är lagad. - Jag vet.
Tack.
När ska vi göra andra fasen av min spindelträning?
Är du hemma sen?
Vad gör du här, Ben?
Carrie, du måste berätta vad du vet. Om Lauren Parris.
Jag har ingen annan att fråga.
Carrie, jag behöver hjälp.
Jag måste få veta. Jag minns inte. Carrie!
Jag ringer polisen om du börjar bråka.
- Det var kanske jag. - Va?
Se här.
Här i tidningen. Jag står i bakgrunden.
Tänk om det var jag. Polisen har förhört mig...
Du är i stånd till många saker, Ben. Men inte till det.
Jag har levt med en besatthet. Jag vet inte hur länge.
- Eller när det började... - Ben. Titta på kortet.
Du tittar inte på Lauren Parris. Det är nån annan du tittar på.
Du var besatt. Av Elisa. Du följde efter henne överallt.
Du kunde inte acceptera att det var slut.
- VI hade inte gjort slut. - Minns du inte?
De träffades när hon var en av Laurens dansare.
Jag är ledsen, Ben.
Ben?
- Kom igen, Ben. Vem är Charlotte? - Vad?
Vem blev din nya mamma när du miste dina föräldrar?
- Vem fick ta hennes plats? - Jag vet inte.
- Vem är Charlotte? - Jag förstår inte frågan.
Vad var det för en bok du alltid pratade om? 'Charlottes spindelnät.'
- Vem var modersgestalten? - Charlotte.
Du har blandat ihop dem. Vem är Charlotte nu?
Du var här förra gången för att du hade mist din mamma.
Nu kommer du hit för att du har mist din fru.
Vem är Charlotte? Vem är hon, Ben?
Är det din tant? Hittade du henne i en bok?
Menar du att Charlotte är en ersättning för Elisa?
Skulle jag ha hittat på henne? Är hon inte verklig?
Charlotte...
Charlotte, det är bäst att vi inte träffas mer.
Ben.
Charlotte...
Det är jag.
Elisa.
Jag är ledsen. Jag vill gärna förklara.
Du säger att jag är död. Att jag råkade ut för en bilolycka.
Men jag var inte i bilen när du krockade.
Jag träffade dig den dagen, men vi bråkade som vanligt.
Lauren var försvunnen och jag var alldeles förtvivlad.
Du lämnade mig. Kommer du inte ihåg det?
Du bara körde och lämnade mig i ösregnet.
Om det är så du vill ha det...
Jag hade bara en sko på mig.
Jag var fullständigt genomvåt.
Jag trodde att du skulle vända. Men du bara körde.
Jag kunde inte fatta att du bara lämnade mig där ute.
Jag var och besökte dig på sjukhuset.
Men du såg bara reportaget om mordet på Lauren.
- Jag trodde du var död. - Det vet jag.
Jag skulle inte ha låtit dig tro det så länge. Förlåt mig.
Men det var enklast så, Ben. Du gjorde mitt liv till ett helvete.
Emery! Du skickade hit Emery.
Nej. Jag visste inget om det, Ben.
Han har det jobbigt.
Han och Carrie trodde att de gjorde det som var bäst för mig.
Men det var grymt och jag är förfärligt ledsen.
Jag menar det.
Så...
Vem är Charlotte? Är hon trevlig?
Hon finns inte. Bokstavligen.
- Jag måste gå. - Nej...
- Nej, Ben. - Låt bli.
Vi hade det väl bra också, eller hur?
Eller hur?
Du har gjort så här i hela ditt liv.
Inte lika allvarligt som nu, men...
Det är precis som när du sa till folk att du hoppade av konstskolan.
Du misslyckades.
Eller att du slutade på museet.
Du förnekar det och sen börjar du tro på nåt helt annat.
Charlotte... Charlotte kommer inte.
Hon kommer inte.
Jag ska göra så att hon försvinner. Det ska jag.
Jag mår bra nu. Jag vet vad som är verklighet och...
Jag ska bevisa det för dig.
Bevisa det för dig själv, Ben.
Det har nu gått en månad sen Lauren Parris dog.
Pressen på polisen ökar för varje dag som går.
Smärtan försvinner inte så länge mördaren är på fri fot.
Rekonstruktionen av Laurens sista timmar i livet har gett många tips.
Men man saknar fortfarande den avgörande ledtråden.
'Till Lauren. Farväl! Kära hälsningar, Elaine'
Jag är sen, förlåt mig.
- Vad vill du? - Spindelträning, fas två.
Följ med mig.
Ben?
Ben!
Ben?
CHARLOTTE
Ben!
Du visste hela tiden att Elisa levde, inte sant?
Du visste det på samma sätt som jag.
Du är den sidan hos mig som alltid har varit ett fiasko.
Om man tittar tillräckligt länge, tror du då att man kan se... ord?
Ja.
Charlotte...
Du ser...
Du är så vacker. Så...
Det är bara en sko.
Ben...
Kom här.
Litar du på mig?
Det är nog ingen bra idé.
Lita på mig.
- Kom. Du är jag. - Ja...
Blunda.
- Ben. - Vad?
- Jag måste gå. - Har det hänt nåt?
Jag trodde att du skulle komma tillbaka till jobbet idag?
Förlåt, men jag var bara tvungen att berätta det här.
Du vill säkert veta.
Jag förstod att det var så. Jag...
hade ett val. Jag behövde inte bara låta saker och ting ske.
Jag kunde... ta kontrollen.
Jag förstod att det inte behövde vara en del av mitt liv längre.
- Du hade rätt. - Du insåg att du hade ett val.
Ja...
Jag förstår.
Hon är borta. Det vet jag.
Hon är borta.
Nu ska jag bara gå vidare.
Hon är död.
Hon är död. Elisa är död.
En man greps i dag för mordet på Lauren Parris.
Gareth Cawood greps efter en av de största utredningarna-
-som har gjorts i Storbritannien.
Lauren hittades i en kanal i East London förra månaden-
- efter att hon försvunnit på marknaden i Hackney.
Cawood kommer att begäras häktad i morgon.
Kl. 10.30 i morse blev Gareth Cawood-
- en 27-årig man från 42 Princeton Avenue i Hackney-
- anhållen för mordet på Lauren Parris.
Han kommer att häktas...
Vad var det som hände? Och varför?
Du hade rätt profil.
Arbetslös. Ensamvarg.
Tvångstankar.
Men det gjorde dig inte till mördare.
Charlotte. Hon hette så.
Det vet jag.
Text: Britt-Marie Svensson SDI Media.
Ansvarig utgivare: Mats Davidsson